rr.) volt egy
cukraszdaban, meg meg valaki, abbol az idobol, amikor az
ambivalencia-verseny targya csak az volt, hogy o vagy valaki mas
(termeszetesen nem mas, o, kettesben, de kettosen, de tobbszor).
Egyetlen
pulover alatt voltunk, bekeben es joban voltunk. Ha ketto volt is,
azert volt egy, mert egyszerre matattam a digitalis fenykepezogepen,
az arcan meg az alomban. Es reggelre sikeresen atalltam: tiz ora - de
igy megint ketto lett: egy tizenot negyven meg egy itteni tiz, es
megint a masik tunt el es o maradt a
takaro alatt, szep volt, erett, ki kellett donteni a falat,
leleplezodni a pulover alatt, es o megis
engem akart. Ez egy kifejezetten europai benyomas volt, mert kilepve a
teraszra, latom, hogy itt a kutyanak is gumihamburgere van.